Do sada u Izgubljenima...
Mislim da sam dobro. - Rekoh da ću se pobrinuti za tebe. - Hvala.
Slušajte.
Nismo sami. -Je li neko video Itana? - Otišao je stazom u šumu.
Gde je Čarli? - Pošao je po Kler. Otisci tri para nogu.
Mislim da su oteti.
Hteli su samo Kler.
Volte!
Volte! -Jesi li video Klerine torbe? -A ti mog sina?
Video si torbe? - Klerine?
Niko ne zna šta je sa njima. - Ne znam. Samo tražim Volta.
Jasno mi je. Nisam ga video.
Džek, jesi li video mog sina? - Nisam. Bio je u pećini.
Otišao je sa psom u šetnju. Rekao sam da ostane u blizini.
Ti si slušao oca kad si imao 10 god.? - Jesam. Možda i previše.
Hej, frajeri. Novi turnir. Igramo za posljednji dezodorans.
Jeste li za golf? - Moram pronaći dete.
Ako se Volt pojavi, neka me čeka dok ne dođem. - Može.
Volte! - Kao da to mrzi, zar ne? - Šta? - Očinstvo. - Samo je naporno.
Ne, mrzi to.
Volte!
To je to. To je krevetac za moje dete.
Divno. Izgledaće divno u stanu u kojem ćemo živeti.
Košta kao 3 mesečne stanarine. - Molim? Ne 3.
Ne želiš uvek najbolje za dete? - Ali to sebi ne možemo dozvoliti.
Naše dete u tome. Biće srećno.
Razgovarao sam sa Andijem. Srediće mi posao. - Građevina?
A tvoja umetnost? -Prekinuću dok ti ne završiš pravo.
Položi pravosudni i zaposli se u vrhunskoj firmi.
Neko je sve smislio. - Vratiću se slikanju.
Do tada ti uzdržavaj Volta i mene kao što si navikla. - Volte?
Voleo bih mu dati ime po mom ocu.
Volter Lojd.
U redu. Zato se nećeš udati za mene. Brak ti nije bitan,
želiš da ima tvoje prezime. - Zar ne želiš da pristanem na Volter?
Čoveče, nemam pojma! - Možeš bolje od toga. - Lakše sa njim.
Vidiš li ovaj čvor? Gađaj u njega. Ovde.
Usresredise. Zamisli ga u glavi. Znaš kako se to radi?
Da zamislim sliku? - Tako je. Da, sad ponovi.
Ali moraš to videti pre nego što uradiš. Zamisli put noža.
Opa! - To! - Znao sam da to možeš! - Bilo je čudno!
Vidio sam to u glavi kao da je stvarno. - Ko kaže da nije bilo?
Šta se dođavola dešava? Daj mi to. Vodi Vinsenta nazad u logor.
Ali gosp. Lok je... - Odmah, mladiću.
Dao si mom sinu nož? - Trebao si videti... - Bolje da ćutiš!
Kod kuće bih te prijavio. Podstičeš dete da ode od roditelja,
daješ mu nož. - Volt zna odlučivati. - Bolje čuti, kao da ga poznaješ!
Moraš se smiriti. - Nastaviš li okretati sina protiv mene...
Čovek je rekao da se smiriš.
Šta si ti, njegov advokat? - Polako. Ti si mlatio nožem.
Nije hteo da nekoga povrediš.
Znam da ti je bilo teško uspostaviti vezu sa sinom.
Znaš zašto se vezao za mene? Smatram ga kao odraslog.
Ima 10 g.! - Proživeo je više nego mnogi za ceo svoj život.
Nisi bio dovoljno sa njim da to vidiš. Ali drukčiji je.
Šta si rekao? - I nismo kod kuće. Dok smo ovde,
Voltu treba dozvoliti da iskoristi svoje potencijale.
Izbegavaj mog sina. I mene.
I Z G U B LJ E N I - Epizoda POSEBAN
Nećeš odvesti mog sina. Možeš ići, ali Volt ostaje sa mnom.
Pokušavam razgovarati. - Ne. Govoriš o odlasku u Amsterdam.
Kakav je to razgovor? - To je ponuda, a tamo je posao.
Rekla si da si srećna. Da ti je dobro u Kancelariji za pravnu pomoć.
Ovo je velika prilika. Znaš da me zanima međunarodno pravo.
A ja moram biti zadovoljan što si tamo? Zbog tvoje prilike?
Razgovarali smo o privremenom rastanku.
Mislio sam... Mnogo smo rekli. Rekla si da želiš živeti na brodu.
Još te volim. Znaš to, ali previše smo toga prošli za kratko vreme.
Istina, imamo problema. Kao i svi ljudi. Da potražimo pomoć?
Ja se slažem. Hajdemo.
Već si ga prihvatila, zar ne? Posao. - Tako je.
Ti mesecima nisi radio. - Zimi se slabo gradi. Rekao sam ti.
Daću mu sve što treba. - Osim oca. Ne ide sa tobom!
Zaista se želiš svađati? - Da! Postoje zakoni protiv ovoga.
Nismo u braku. Majka sam mu, stalno zaposlena.
Na čijoj će sud biti strani?
Ovo nije konačni rastanak.
Samo mi treba vremena.
Sve je u redu?
Dobro sam. Hvala.
Ne znam da razgovaram sa njim. Da mu pokažem da sam uz njega.
Lok kaže da ga prestanem smatrati kao dete.
Propustio sam njegovo detinjstvo.
To nije moguće. - Šta?
Ne može odrasti ovde.
Ne može.
Kada sam shvatio da su jednačine koordinate, dužina i širina,
mislio sam da je Francuskinja pokušavala odrediti gde je ostrvo.
Ali sve je bilo nepotpuno, rukopisi delimični. - Osim pesme o ribi.
Čega? - Ali kad sam složio stranice ovako,
shvatio sam da ovo ne pokazuje gde je ostrvo.
Pokazuje određeno mesto na ostrvu. Ovde. - Pa gde smo?
U odnosu na trougao. - Karta nije u razmeri pa ne znam.
Ne znamo ni je li ovo mapa ostrva. - Ne znamo.
Ali ovo bi mogao biti odašiljač i izvor energije.
Šta se dogovarate? Tražite novi razlog da odete u džunglu
kako bi vas ono što tamo živi ulovilo i ubilo? Ne možemo ovako.
Izrađujemo prečistače vode, igramo golf, stvaramo kuću ovde.
Moramo otići sa ostrva! - Misliš da mi želimo biti ovde? - Ne.
Ali sumnjam da bilo ko želi otići koliko ja to želim sada.
Imaš predlog? - Da. Napravimo splav. - Splav? - Nemoj tako!
Treba nam optimizma. Moramo nešto preduzeti jer, budimo iskreni,
niko ne dolazi.
Sedišta koja smo izvadili iz trupa plutaju. Imamo sekiru.
Stabla, bambus. Možemo mi to. - Izgledi da preživimo na moru
i naiđemo na brodske puteve... - A meni je na brodu zlo.
Znate šta? Super. Ostanite. Ostarite, srećno vam bilo.
Ali mi odlazimo. Svakome ko želi pomoći, bićemo zahvalni.
Volte, dođi. Treba mi tvoja pomoć. - Radim nešto.
Čitaš strip na španskom, a ne znaš ga. - Sviđaju mi se slike.
Voliš umetnost? - Valjda.
Ja sam u tvojim godinama kopirao stripove. Naučio sam perspektivu.
Znaš šta je to?
Hej! - Rekao sam da mi treba tvoja pomoć. Idemo. - Zašto moram ići?
Jer sam video što ti se desi kad te ne držim na oku.
Daj da razgovaram sa njim. - Ima tek 21 mesec, ne telefonira.
Ja ću govoriti. Da mi čuje glas. Nedostaje mi.
Nazvaću te. Nije dobro vreme. - Moramo ići.
To je Majkl. Prekinuću. - Ko je to?
Razgovaraćemo sutra. Nazvaću te. - Šta se dođavola dešava?
Slušaj. Viđam se sa nekim.
Šta? Sa kim? - Zar je to bitno? - Ko je on?
Brajan Porter. - Tip koji te zaposlio? - Nije tako bilo pre.
Kad si rekla da ti treba vremena da razmisliš, lagala si. - Nisam!
Razmislila sam... - Dolazim u Amsterdam. - Među nama je gotovo.
Ne dolazim zbog tebe nego zbog Volta! Želim svog sina!
Zovite Hitnu! Pomozite!
Čarli?
Ovo su Klerine stvari. Ko ih je doneo ovamo? - Ja. Zašto?
Šta radiš? - Ne mogu ga pronaći. Ne znam gde je. - Šta? - Dnevnik.
Držala ga je u džepu sa strane. Video sam. Neko ga je uzeo.
Šta tražimo? - Bilo kakav dugačak komad metalne ili plastične cevi.
Bilo šta za okvir. - Okvir za šta? - Videćeš.
Odvoji jastuke, plastiku, cerade. Sve posebno, da vidimo šta imamo.
Ovo je kazna? - Pomaganje ocu je kazna?
Preuzimamo kontrolu nad svojom sudbinom. - Meni se čini kao kazna.
Sojeru!
Mogao bih ući unutra... - Iznenađenje!
Šta prodajete? - Gde je Klerin dnevnik? Neko ga je uzeo.
Nešto nestane, a vi odmah mislite da sam ja kriv. - Imaš ga ili ne?
Misliš ovaj? - Daj mi ga. - Nisam siguran da je to pametno.
Možda Kler ne želi da ga pročitaš. - Nisam to ni mislio.
Ne zanima te što je napisala o tebi? - Gade. Pročitao si ga?
Dobro štivo ovde je retkost. - Pročitao ga je! - Samo ga daj.
Dragi dnevniče, zaista mi ide na živce ona bivša pop zvezda.
Mislim da me vreba. - Sojeru! - Britanski patuljak ne odustaje.
Udaraš kao tetkica. - Da? - Dosta je.
Nisi ga pročitao, zar ne? - Još nisam stigao.
Idem po vodu.
U redu. Donesi i meni? Molim te. Molim te i hvala!
Moramo raditi na tome.
Zdravo, Bune. I dalje ćete se vraćati bez hrane?
Ozbiljno mislim.
Šta se događa sa tobom? Možeš li se ponašati čudnije?
Bulazniš još od srednje škole. Mislio sam da želiš oslabiti.
Budući da nemate sreće u lovu, pomozi Majklu. Pravi splav.
Ja bih htela pomoći. Možda na kraju i odemo odavde.
Zašto mi ne pomogneš?
Ne bih, hvala.
Tvoj otac ne želi da se družimo. - Nije mi šef. - Ali ti je otac.
Stalo mu je do tebe i moraš ga poštovati.
Ozbiljno. Ne dolazi više.
Prokletstvo! Koji je tebi đavo?
Došao sam... - Rekoh da se kloniš mog sina!
Nije on kriv... - Volte, ne zanima me. - Dao sam mu ovu olovku.
Za tebe. Mogla bi ti koristiti. Smatraj to mirovnom ponudom.
Uhvatim li te opet sa svojim sinom, ubiću te.
Ti si seronja. - Molim?! - G. Lok nije učinio ništa loše. Prijatelj je.
Više nije. Ja te čuvam. - Nikad ti nije bilo stalo do mene!
Došao si kad je mama umrla. Gde si bio dok sam rastao?
Slušaj. Zamršeno je. - Baš me briga! Nisi mi otac!
Želiš me mrzeti? Kazniti zbog nečega što ne mogu promeniti?
Ali slušaćeš me.
Sad idi tamo i ne miči se.
Smesta!
Ovo je divno. - Hvala. Za sina. Iduće nedelje navršava 2 g.
Da? Nisam znala da imaš dete.
Živi u Amsterdamu sa majkom. - Posećuješ ga? - Nisam stigao.
Imao sam bliski susret sa autom.
Ne znam šta bih napisao. - Nešto šaljivo. - Ne znam. Šta?
Recimo: Šta je crno, belo i crveno? - Novine?
Pingvin sa opekotinama od sunca.
To je glupo. - Veruj mi. Imam četvoro dece. Uživaće.
Zdravo, Majkl.
Susan? - Pozvala sam Andija pošto se 2 meseca nisi javljao.
Od njega sam saznala za nesreću. Mogao si me nazvati.
S obzirom na posljednji razgovor... - Žao mi je zbog toga.
Dovela si Volta? - Nisam. Kod kuće je.
Kod kuće. Sa Brajanom?
Šta radiš tu? - Došla sam te videti.
Dobro izgledam? - Nije loše. Sestre kažu da ćeš se oporaviti.
Posle godinu dana terapije.
Plaćam ti sve troškove. - Molim? - Čula sam se sa knjigovotstvom.
Slaće mi sve račune. - O čemu je ovde reč?
Brajan i ja ćemo se venčati.
Baš lepo. - Ne moraš ništa reći. Samo slušaj.
Krajem meseca selimo se u Italiju. Brajan preuzima odeljenje u Rimu.
Čini mi se da je Brajanu krenulo. - I želi usvojiti Volta.
Znam da ti je teško. Samo razmisli. - Zavitlavaš, zar ne?
Razmisli šta je najbolje za Volta. Veruj da ćemo se pomiriti.
Ne pitaš se zašto to radiš. Zbog njega? Ili zbog sebe?
Čoveče? Mali ti je nestao. - Šta? - Uzeo je psa i otišao.
Znam gde je.
Lok, gde je on? - Šta? - Nisam raspoložen za tvoje igre.
Gde je Volt? - Nije ovde. - Ne laži. - Nije tu, pogledaj oko sebe.
Tebe nisam pitao. - Jutros sam mu rekao da mi više ne dolazi.
Poštujem tvoje želje.
Onda, ako nije ovde...
Hajdemo pronaći tvog sina.
Hvala. Nisi trebala pomoći.
Mogao sam sam. Imao sam sukoba sa muškarcima.
Mislila sam da ti treba društvo. Dobro si?
Jesam.
Čudno je.
Malo sam je poznavao. Jedva je poznajem.
Nema je nedelju dana, a svaki dan mi se čini
da deo mene umire.
Mislim da je u redu što joj čuvaš stvari dok se ne vrati.
Da.
Dođi, Vinsente.
Prestani!
Prestani! Šta nije u redu?
Vinsente!
Trebao si videti kako se pokušavao izmigoljiti.
Tvrdio je da nije nadležan. - Šališ se. - Bar da...
Isto treći put za redom. Barklej je rekao da je to useljeničko pitanje.
Klasično. - Misli da sam glupača jer sam nova u australskom pravu.
Hej, ti! Zadatak! - Rekao sam da, mi treba pomoć. - Treba mi pomoć.
Advokat sam, dušo, znam kad neko zavlači.
Koga briga za australiske ptice? U Australiji smo.
Dobro si? - Kao da me hvata grip.
U poslednje vreme malo spavaš. Možda ti treba slobodan dan.
Izabrao sam bronzanu kukavicu. Smešna je. Hoćeš je videti?
A Barklej? - Ne izgleda smešno. Osim imena.
Da spavam do kasno? Prevelika fantazija. - Brajane, vidi!
Ne gledaš!
O, moj Bože!
Je li mrtva? -Jeste. Jadnica.
Vinsente!
Majkl Davson? - Da. Mogu vam pomoći?
Brajan Porter.
Susanin?
Mogu li ući? Moramo popričati. - Susana zna da si tu?
Susana je juče umrla.
Molim...
Imala je neki poremećaj u krvni.
Bolovala je samo nedelju dana. - Dugo nismo razgovarali. Sedni.
A Volt? Kako je on? - Dobro je. Kod kuće je sa dadiljom. - Šta?
Dobro je. S obzirom na sve. - Ostavio si ga kod kuće?
Nakon što je izgubio majku? - Pre nego što je umrla,
Susana je rekla kako želi da preuzmeš starateljstvo nad Voltom.
Šta? - Mislila je, budući da si mu otac... - Nisam to bio 9 g.
Postoji problem.
Mnogo sam voleo Susanu. Od početka sam bio iskren.
Ali ona nije htela slušati. - Šta? - Da ne želim biti otac.
Ne znam to biti. - O čemu to pričaš? Usvojio si ga. - Jesam.
Jer je ona to htela. A ja sam želeo nju.
Dve karte. Jedna je povratna, druga u jednom smeru.
Iz Sidneja za Njujork. U koverti je novac za troškove.
Nije želela da ga ja preuzmem. To je tvoja zamisao. - Ožalošćen sam.
Trebao bih te žaliti? - Izgubio sam ženu koju sam voleo!
Ne mogu mu biti otac! - Šta to govoriš?!
Jedini si koga poznaje! - Nije samo to! - Nego?!
Ima nešto u njemu. - O čemu govoriš?
Katkad se oko njega događaju... Čudne stvari. Drukčiji je.
Ovamo!
Koji đavo... - Molim vas, pomozite! - Volte? - Ovuda.
Volte!
Volt će uskoro doći iz škole.
G. Porter je rekao da vam dam ovo. Suzanine stvari. - Hvala.
I još nešto.
Šta je to? - To je za Volta.
Izvinjavam se.
Volte? - Da? - Neko je došao da te vidi.
Tata! Pomozi!
Tata! - Volte! - Tata, pomozi! Molim te! Upomoć!
Volte! - Pst!
Tata!
Dođite! Gore! Majkl! - Tata!
Zdravo, Volte.
Ko si ti?
Tvoj otac.
Želim da znaš...
Ne mogu ti reći koliko mi je žao zbog tvoje majke.
Znaj da smo se jako voleli kad smo te dobili.
Gde je Brajan? - Nije tu.
Došao sam te odvesti kući.
Ne idem nigde sa tobom.
Smem?
Znam da je sve ovo teško shvatiti.
Brajan te jako voli. Želi da ostaneš sa njim, ali nema izbora.
Pravno ja sam tvoj staratelj.
On ti neće nestati iz života. Može te zvati, posetiti kad želi.
I možeš zadržati psa.
Vinsent nije moj nego Brajanov. - Brajan kaže da ga možeš uzeti.
Tata! - Volte! - Tata! Gde si? - Drži se!
U redu je. Idemo, idemo!
Volte, samo se drži.
Dolazim.
Tata! - Volte! Dobaci mi nož.
Volte!
Dođe li ti blizu, upotrebi ga.
Ostani tamo!
Dođi. - Tata!
Dobro si? - Jesam. - Sve je u redu? - Jeste.
Šta god da se desi, čvrsto drži ovo. Jasno? - Da. - Čvrsto. - A ti?
Ne brini se za mene. Biću iza tebe. Drži se. Sad, Lok!
Povuci ga!
Povuci!
Dođi.
Žao mi je. - Ne, u redu je.
Dobro smo. Drago mi je što si siguran. - Vinsent je opet pobegao.
Već ti se jedanput vratio.
Opet će.
Imam poklon za tebe.
Voliš gledati slike. - Šta je to?
Sve razglednice i pisma koje sam ti poslao poslednjih 8 g.
Pisao si mi?
Nikada to nisam video.
Bila su kod majke?
Zašto mi ih nije dala? - Ne znam. Ali nije ih bacila.
U sebi je želela da ih dobiješ.
Ti si ovo nacrtao? - Samo za tebe.
Ovu za tvoj drugi rođendan.
Pingvin sa opekotinama od sunca? To je glupo.
Znam. To sam i ja rekao.
Juče sam shvatila da mi je Čarli drag.
Ima nešto u njemu lepog i slatkog. Uz njega se osećam sigurno.
Džek!
Saide, moraš ovo čuti. - Šta je to? - Klerin dnevnik.
Zar si ga čitao? - Da, znam, smeće sam. Samo slušaj.
Opet onaj čudan san. Sa crnom stenom od koje ne mogu pobeći.
Pokušavam otići ali ne pušta me. - Crna stena? To su samo snovi.
Nisu. Said je to spominjao. - Francuskinja je rekla
da se njezina ekipa vratila sa crne stene.
Trougao na mapi. Možda je to. - Možda je tamo Kler odvedena.
Možda. Svi je želimo pronaći. Ali nema smisla ići u šumu usred noći.
Ne bih rekao da zviždaljka radi.
Ne možeš sve čuti. Što pre to naučiš, biće bolje.
Ovo sam čuo.
Vinsente?
Ti si?
Vinsente!
Kler?
Obrada prevoda: STEKI